Traducerea și adaptarea MARIUS VOICU POP
Îți vine să crezi? O versiune muzicală a "Sweet Bird of Youth".
- Pe cine păcălesc? - Slavă Domnului, ai vrut să pleci.
Îți vine s-o crezi pe Madeline Ashton? Că tot vorbeam de trezitul morților.
Trebuie să beau ceva.
E senzațională.
Oh, bravo!
Râd, râd, micuță stea...
să sperăm că nu văd cicatricea.
Ți-au venit musafirii, dra Ashton.
O dra Helen Sharp cu un domn.
- Cum arată? - Cine?
Helen, idiotule.
Nu știu. Deșteaptă, cred, are clasă.
Clasă? Serios? În comparație cu cine?
Oh, rahat.
Mad!
Hel!
- Nu cred. - Ce faci?
- A trecut așa de mult timp. - Știu.
Să nu-ndrăznești să spui cât.
Mad, aș vrea să-l cunoști pe...
dr. Ernest Menville, logodnicul meu.
Ai fost adorabilă.
Ernest Menville? Dr. Ernest Menville, chirurgul plastic?
- Da. Ai fost minunată! - Ernest e chiar fan.
- Am citit tot despre tine. - Acel număr de dans. Mamă!
- Nu pot să cred că te întâlnesc. - N-a menționat de o chestie Madeline.
- Amândoi suntem fani. - Sunt sigură că nu are... o chestie.
Tu crezi?
Păi, mă bucur pentru voi.
Ce s-a întâmplat cu chestia aia cu scrisul?
- Oh, păi încă încerc. - Helen, nu fii modestă.
- E o scriitoare genială, dna Ashton. - Domnișoară.
Spune-mi, doctore...
crezi că încep să am nevoie de tine?
Deci...
ați plănuit o întâlnire?
- Da... - Nu, de fapt...
Vedem incizia în pielea pleoapei de sus...
de la zona mediană până la partea orbitală laterală.
Sunt două compartimente de grăsime în pleoapa de sus, și 3 în cea de jos.
Ia te uită ce sângerare.
Cauterizare. Repede, te rog.
Pentru Dumnezeu, Helen, a fost o cină.
Femeia a vrut opinia mea profesională.
Ernest, nu o știi pe Madeline așa de bine cum o știu eu.
Te dorește. Te dorește fiindcă ești al meu.
Am mai pierdut bărbați din cauza ei înainte.
Își pune în valoare strălucirea și i-a luat.
De aia am vrut să o cunoști înainte de a ne căsători.
Trebuia să văd dacă treci testul Madeline Ashton.
Te rog, nu-l pica.
N-aș mai suporta asta încă o dată.
Nu știu ce aș face.
Știi ce prostesc sună?
Oh, dragă...
nu mă interesează deloc Madeline Ashton.
Dna Helen Sharp? Sunt proprietarul. Deschide ușa, te rog.
Știu că ești înăuntru!
Am înștiințarea de evacuare.
Dacă nu ieși...
- voi sparge ușa. - Ce faci aici?
Sunt cu poliția. Dacă nu deschizi, vom sparge ușa.
- Păi, spune! - Și te voi taxa pentru ea.
- Doamnă, haide. - Ai auzit ce a spus.
Ai dat de necaz.
Haide. Deschide!
Doamnă, ascultă. Ai dreptul să nu declari nimic.
Dacă renunți la acest drept...
Ești nebună?
Haide. Adu-o aici!
Deci...
Dar tu, Helen?
N-am mai avut vești de la tine de o vreme.
Este ceva...
despre care ai dori să vorbești cu grupul?
Da.
Mi-ar plăcea să vorbesc despre...
Madeline...
Ashton.
Încetează! Stop!
Nu! Nu!
Aici suntem, Helen?
6 luni de terapie. N-ai slăbit nici un kilogram.
Și încă tot despre Madeline Ashton vorbim!
- Crezi că-mi place să vorbesc despre ea? - Crezi că mie îmi place?
Asta crezi? M-ai bine te-ai mai gândi!
Oh, Helen, ca tu să ai o viață,
ca oricare din noi să aibă o viață,
trebuie să uiți de ea.
Trebuie să ți-o ștergi din minte.
- Trebuie să elimini complet... - Ce?
Trebuie să elimini complet...
Ai dreptate.
Ce?
Ai perfectă dreptate.
Da?
Am un pachet pentru Madeline Ashton și dr. Ernest Menville.
Bună dimineața, madam.
Arătați absolut magnific.
Hei, stai puțin.
Nu ai uitat ceva?
- E doar joi. Ar trebui să... - Nu contează.
Cred că am nevoie să mi-o spui în fiecare dimineață.
Foarte bine.
Oh, madam, arătați mai tânără pe zi ce trece.
Mulțumesc, Rose. Mulțumesc frumos.
E așa de drăguț... Ce-i asta?
Biletele pentru petrecerea cărții lui Helen Sharp.
Tocmai au venit.
Petrecerea cărții lui Helen Sharp!
-"Pururea Tânăr"? - Îmi place titlul.
Pururea tânăr! Sigur.
Și pe veci grasă!
Deșteaptă vrăjitoarea. A trimis așezarea pe scaune.
Îmi vine greu a crede...
că s-a trezit devreme și și-a făcut patul.
- Nu, madam. - Deci unde a dormit?
Iar?
Castorul mereu a fost interesant pentru om.
E al doilea rozător ca mărime din lume.
Dr. Menville?
Ceea ce am în față e un înger?
- Dr. Menville, ești așa drăguț. - Mulțumesc, Rose.
Mai multă vodcă.
O caracteristică impresionantă a castorului...
e coada mare și turtită.
- S-a trezit? - Da, domnule.
E în baie.
Beeper-ul îți piuia. E dl Franklin iarăși.
Rose! Oh, tu ești.
Bine, dragă, mulțumesc. Ca o stâncă.
Te-ai îmbrăcat. Ocazie specială?
- Munca. - Vampirule!
Dr. Menville, slavă Domnului.
- Îmi pare rău c-am sunat în ultima clipă. - Da.
E pregătit. Întregul personal de top a fost convocat și așteaptă.
Bine, sigur va fi bine. Calmează-te.
Calm? Sunt calm. Toți sunt calmi aici.
- Cine e? - Fernando Rivas, actorul.
S-a înecat în cadă. Era foarte umflat.
Făcea dragoste cu noua sa logodnică.
18 ani, din Cuba.
Are o expresie de fericire pe față care e complet nepotrivită.
Mulțumesc, dle Franklin, vom vedea dacă nu putem să-i dăm puțin caracter,
puțină profunzime.
Profunzime? Nu, dr. Menville, nu-i poți oferi caracter sau profunzime.
Oamenii trebuie să-l recunoască.
- Bună ziua, dra Ashton. - Ora 3:00 cu Anna.
Da, știu. S-ar putea să mergi tu.
Dra Ashton, ce faci? Mă bucur să te văd!
Ascultă, am o petrecere foarte importantă diseară.
Foarte importantă. Înțelegi?
Vei fi cea mai bună!
Trebuie să fiu mai bună de-atât.
Îmi pare rău, dar separarea de plasmă...
e un proces traumatic pentru corp!
Politica noastră interzice evident...
mai mult decât una într-o perioadă de 6 luni.
Și? Aproape că a trecut perioada.
Dra Ashton, ați făcut una acum 3 săptămâni.
- Dar puțin colagen? - Colagen?
Mai bine mi-ai cere să spăl cu apă și săpun!
Seara asta e foarte importantă pentru mine.
- Te pot machia eu. - Machiajul e nesemnificativ!
Nu mai face nimic.
Mă asculți? Măcar îți pasă?
Stai acolo cu pielea ta de 22 de ani și cu sâni ca stâncile...
și râzi de mine.
Te-aș putea plăti în plus.
Ceva... pe bază personală.
Știi ce vreau să spun? Ce zici de asta?
Banii nu sunt un obiect.
Îmi pare rău, dle Chagall. Îmi pare nespus de rău.
Anna, nu vorbi, doar pleacă.
Lasă-ne singuri.
- Nu mai vreau să te privesc. - Oh, ok.
Mulțumesc frumos.
Te rog.
- Presupun c-ar trebui să mă scuz. - Oh, nu, nu.
Sunt foarte sensibil la durerea ta.
- Poftim? - Dar din păcate suntem muritori.
Suntem restricționați... de legile naturii.
Păi, ce ar putea cere mai mult?
Depinde.
Întâmplător am auzit gluma ta cum că banii nu sunt un obiect.
- Aia nu era o glumă! - Înțeleg.
Mă întreb, dra Ashton,
dacă ai auzit vreodată de...
Lisle Von Rhuman?
Nu.
Nu, desigur. Puțini au auzit.
Doar un grup select.
Poate te va ajuta ea.
Iată adresa ei.
Acceptă apeluri zi și noapte.
E un grup foarte select, înțelegi?
Sigur.
Mă bucur ca s-a-ntâmplat asta, dră Ashton.
Cred că ne vom mai vedea.
Da, așa cred.
Ciudățenie.
Vrei să nu respiri?
Isuse, ce a făcut? A angajat oameni în plus?
Bună seara.
Evian, te rog. Fără gheață.
- Dr. Menville? - Da.
- Ernest Menville? - Da.
- Bună, sunt Vivian Adams. - Bună, ne-am mai întâlnit?
Acum mult timp. N-am avut șansa să-ți mulțumesc...
pentru spectaculoasa treaba pe care ai făcut-o la mătușa mea Esther.
Păi, mulțumesc frumos.
Culoarea ei, tonul.
- I-ai scos în evidență și pomeții. - Păi, asta-i meseria mea.
A fost aproape o rușine să o îngropăm.
Drăguț din partea ta să spui asta.
Pot să întreb care ți-e secretul?
Spray colorant.
Vezi tu, nu se poate folosi machiaj obișnuit pe piele moartă.
Porii sunt prea uscați.
Trebuie să folosești o paletă și amesteci culorile.
Într-o zi eram într-un magazin și mă gândeam "Cum ar fi culoarea manechinului?"
Are propriul adeziv chimical, vine în diferite modele...
Mă scuzați!
Ai văzut-o încă?
Ce glumă. Nici măcar nu e aici.
Oh, uită-te acolo.
Oh, pare să fi slăbit câteva kilograme!
- Plecăm. - Aiurea. Să mergem să vorbim cu ea.
Nu. Eu voi vorbi cu ea.
Vreau doar să știi că sunt la dispoziția ta.
Mă poți suna zi și noapte.
Ți-am dat toate numerele mele?
Mad?
Hel!
Nu cred!
Helen, dragă, 12 ani! 12 ani lungi!
Și uită-te la tine, ce talie ai.
Oh, nu te-ai schimbat.
Doamne, mă bucur că ai venit. N-am știut dacă vei veni.
Am vorbit cu femeia ce se ocupă de ratingul meu și mi-a spus,
"Madeline Ashton merge și la deschiderea unui plic. "
Acei oameni pot fi atât de cruzi.
Am concediat-o. Ei bine, aproape am concediat-o.
Păi, drăguț din partea ta, dragă.
- Vrei? - Deloc.
- Deci, cum a fost? - Dumnezeiește.
- Ernest e un vis. - Mă bucur pentru voi.
Mereu m-am gândit "Nu merit asta"...
fiindcă tu ai avut de pierdut.
Și acel gând mă face să mă simt groaznic.
Ascultă, a fost cu mult timp în urmă.
Nu mi l-ai furat. El a venit la tine.
N-ai fost tu vinovată. El a fost.
Vreau să știi ceva.
Niciodată nu te-am învinovățit. Niciodată!
- Îți vine să crezi cum arată? - Câți ani are?
-50. -50?
Cred că glumești.
Mă întreb care-i secretul.
- Viața s-a dovedit a fi o petrecere. -Tu urai petrecerile.
Asta când eram bătrân. Ar trebui să mă vezi acum.
N-am știut că ești nefericit.
Niciodată nu te-am putut minți.
Știu despre munca pe care o faci acum.
Nu e muncă.
Mi-aș vinde sufletul să mai pot opera.
- Helen, mi-am irosit viața. - Nu, Ernest.
Ea te-a irosit.
S-a măritat cu un chirurg genial...
și l-a transformat într-un antreprenor de pompe funebre.
Vreau să știi ceva.
Nu te învinovățesc că m-ai părăsit.
Am știut mereu ca ea e vinovată.
E femeie.
Femeie, Ernest.
Din Newark, pentru numele lui Dumnezeu.
N-am s-o iert în veci pentru ceea ce ți-a făcut.
Niciodată.
Dakota!
- Ce s-a întâmplat? - Nimic.
N-am știut că vii.
- Dumnezeule, nu ești singur. - Firește că sunt.
- Sunt complet singur. - Dakota?
De fapt, nu am vrut să spun complet.
Cum îndrăznești să mă faci să mă simt ușuratică?
- Madeline, am uitat. A venit să... - Cine e ea?
- Încerc să-ți spun... - Cine e bucățica de carne?
E prietena unui tip care a fost aici să...
- Isuse, măcar minte repede! - Încerc.
Uite, trebuie să mă crezi. Asta e perfect nevinovat.
Hei, hei, hei.
M-am săturat de rahatul ăsta, știi?
- Îți fac o favoare aici. - Mie?
- Ți-am dat... - Da, tu dai, eu dau. Mare scofală!
Cineva mi-a spus că arătăm ridicol împreună.
Cum crezi că mă face asta să mă simt?
Niciodată nu te gândești la sentimentele mele.
Găsește-ți pe cineva de vârsta ta, Madeline!
Madeline! Trebuie să vorbesc cu Madeline imediat!
Nu.
Madeline. Trebuie să vorbesc cu Madeline imediat!
Da.
Isuse.
- Bună seara. Sper că nu e... - Deloc, dră Ashton.
Dra Von Rhuman te aștepta.
Serios?
Așteaptă aici, te rog.
Urmează-mă, te rog.
Scuze.
Speram c-ai să vii.
Fă loc pentru prietena mea, pentru Dumnezeu!
Dar...
Ține-ți fundul la îndemână.
Pot să spun că mereu am considerat...
fața ta ca fiind una din cele mai frumoase...
pentru a gratifica ecranul argintiu.
Și soțul tău...
Pot spune doar că reputația sa e de neîntrecut.
Abia am ajuns în oraș. Urmăresc primăvara.
N-am văzut o toamnă sau o iarnă de ani de zile.
Suntem creaturi ale primăverii, tu și cu mine.
Nu sunt chiar sigură de ce am venit.
Ești speriată ca naiba... de tine însuți,
de corpul pe care credeai odată că-l cunoști.
Poftim?
Sunt cea care înțelege.
Sunt cea care știe secretul tău.
Cine e?
Madeline. Trebuie să vorbesc cu Madeline.
Nu e aici.
Slavă Domnului!
Cum ai intrat? N-am auzit poarta.
N-am vrut să o auzi.
Ernest, mi-a cerut să plec.
Mi-a cerut să părăsesc casa asta imediat!
- Abia ai ajuns aici. - Știu, știu.
Dar mi-a trebuit doar o privire și m-am întors la începuturi.
Unde anume?
- Nu te face că nu știi. - De ce?
Ești o ființă puternică sexual, Ernest.
Sunt?
Da, ești.
Dacă nu ți-am mai spus-o înainte, e pentru că...
nu eram genul de fată care putea spune cuvântul...
"sexual" fără să nu roșească.
Păi, acum pot.
Sexual.
Senzual.
Sexy.
Sex.
Sex!
Așa de cald, de plin de viață.
Și deja se îndepărtează de tine.
Asta e ultima cruzime a vieții.
Ne oferă gustul tinereții și al vitalității...
și apoi ne face martori ai propriei decăderi.
Păi, e legea naturii.
La naiba cu legea naturii!
Ce-i aia?
Pentru ce ai venit.
O atingere a magiei...
în această lume obsedată de știință.
Un tonifiant.
O licoare.
Ce face?
Câți ani crezi că am?
Nu aș...
Haide. Nu-ncerca să mă flatezi.
38.
Oh, 28. 23?
Am 71 de ani.
Asta face.
Oprește procesul de îmbătrânire...
și îl forțează să se retragă.
Bea această licoare și nu vei mai îmbătrâni nici măcar o zi.
Dacă nu o bei... continui să te privești putrezind.
Cât e?
Tema sordidă a banilor...
Mă tem că nu e așa de simplu.
Prețul, vezi tu, e diferit pentru fiecare.
Păi, cât e pentru mine?
Păi, mulțumesc frumos. Cred că am să plec.
Șezi!
Întinde mâna.
Ce ești nebună?
Privește.
E ok?
Bine.
Dar trebuie să-mi promiți ceva.
Acest secret nu trebuie să devină public.
Îți poți continua cariera încă 10 ani,
10 ani de frumusețe perfectă, neschimbată.
Dar la capătul celor 10 ani, înainte ca oamenii să devină suspicioși,
trebuie să dispari din ochii publicului.
Te poți retrage.
Îți poți înscena o moarte...
sau...
așa cum a spus o clientă de-a mea,
"Vrea sau fiu singura, da. "
Nu! Nu se poate!
Până la fund.
- Acum, un avertisment. - Acum?
Ai grijă de tine.
Tu și corpul tău veți fi împreună mult timp.
Fii bună cu el.
Siempre viva. Trăiește veșnic.
Nu pot să cred... Ai...
Sunt o fată!
Ernest, trebuie să ne oprim.
Știu că noi...
Serios, Ernest.
Ernest, nu te înfuria pe mine.
Lupt cu asta cât de mult pot, numai că...
Uită-te la tine!
Deja ți-a distrus cariera.
Acum îți frânge inima,
îți fură mândria,
etalându-se cu iubiții ei...
peste tot prin oraș.
Știai de asta?
Toată lumea știe.
La petrecere, oamenii numai despre asta vorbeau.
Cum poți să mă iubești, Helen?
Am fost atât de slab, așa de mult timp.
Trebuia să divorțez de Madeline cu mult timp în urmă.
Doamne, exact asta am să fac!
Primul lucru mâine dimineață,
mă voi duce în centru și voi obține divorțul de Madeline Ashton.
- Ernest? - Luni. Cel târziu marți.
Divorț? În California?
Asta-i exact ce ar vrea să faci.
Nu ești făcut pentru sărăcie.
Nu o poți lăsa să scape așa.
Atunci nu pot face nimic.
Oh, ba da.
Ascultă-mă, Ernest.
M-am gândit bine la asta, și e singura cale.
Diseară, în timp ce doarme, vei cobori jos tăcut,
și vei lua câte unul din fiecare tip de pahar de vin din raft.
Apoi vei lua acest Narconal...
și îl vei pune pe fiecare pahar.
Așa cum știi, Narconal e un tranchilizant foarte puternic pe bază de alcool,
așa că nu e nevoie de mult.
Mâine, o voi suna pe Madeline să îmi iau rămas bun.
- O voi face să mă invite la cină. - De ce nu vii la cină?
Apoi, la cină, propunem un toast.
Nu contează din ce pahar bea,
fiindcă Narconal va fi pe pahar.
Tu și cu mine lucrăm împreună. Mai întâi, terminăm cină.
Apoi o băgăm în mașină, și o ducem la Mulholland Drive,
chemăm poliția și raportăm c-am văzut o femeie beată mergând aproape de margine.
O femeie beată era la Mulholland, mergea periculos aproape de margine.
O vom pune în scaunul șoferului...
și vom face să pară ca și cum...
a băut un pic cam mult.
Băgăm mașina în viteză,
apăsăm piciorul pe accelerație,
îi încleștăm mâinile pe volan...
și îi dăm drumul.
Până când vor face autopsia,
Narconal-ul se va dizolva complet,
lăsând doar urme de alcool.
Va fi categorisită ca un alt șofer beat la volan.
- Vor verifica alcoolul din sânge... -40. Și-a făcut-o singură.
Și nu ne mai gândim la asta.
Cazul e închis. Madeline e moartă.
Și suntem liberi!
Ce vrei să spui?
- Nu putem face asta, Helen. - E singura cale.
După ce a murit,
Poți reîncepe să trăiești.
Pot reîncepe să trăiesc.
Oh, vom fi atât de fericiți!
Te omoară.
Deci... va fi auto-apărare.
Auto-apărare.
Dumnezeule, s-a întors!
Trebuie să vorbim.
- Mai bea un pahar și bagă-te în pat. - Ți-ar place.
Ai vrea să mă vezi în mormânt din cauza băuturii.
Asta nu se va întâmpla!
- Nu îmi vei lua banii! - Ce tot spui acolo?
Când ai lucrat ultima dată, Madeline? O slujbă adevărată?
Orice ți-a rămas, ți se datorează mie de mult timp. Fata ta mi-e datoare.
Ți-ai schimbat culoarea la păr?
Ce ochi.
Nu mă aștepta.
Ușuratică.
Ce ai spus?
Te-am făcut ușuratică. Asta cred eu despre tine.
Cu cine crezi că vorbești?
Ești o vagaboandă ușuratică.
Cine crezi că ești?
- Nimic nu-i ca o femeie măritată. - Ești un nimic!
- Ești o muiere! - Ești un clovn tragic, pilit și impotent.
- Ai grijă, Madeline. - Asta e. Impotent.
- Ai grijă ce spui. - Impotent.
Nu trebuie să mai suport asta!
Iei totul de-a gata! Mereu ai făcut așa.
Nici măcar nu mai ești bărbat. Și eu am nevoie de un bărbat!
Unul adevărat, nu un antreprenor impotent...
care e la fel de mort de la brâu în jos, ca și clienții lui.
Hei, poate mă distrez mai bine cu unul din clienții tăi!
Cel puțin știu că aș avea parte de ceva țeapăn...
Ai crezut că o să suport asta o veșnicie, Madeline?
Așa ai crezut?
Târfă crudă, vicioasă și scârboasă!
Te rog?
Oh, Doamne!
- Madeline, îmi pare nespus de rău. - Oh, ajută-mă!
Repede!
Ajută-mă! Repede, pămpălăule!
Oh, mama.
Oh, mama!
Apartamentul 1110, te rog.
Helen, sunt eu, Ernest Menville! Am făcut-o!
N-am crezut că voi putea, dar am făcut-o!
Am împins-o pe scări. E rece ca gheața.
Spunea cele mai monstruoase lucruri și e moartă.
Am avut un sentiment înăuntrul meu pe care nu-l putem stăpâni.
Suntem liberi, Helen. Dar mă tem c-am să ard în iad.
Are gâtul rupt, nu are puls și e moartă.
Cu ce parte a planului nu ai fost în clar?
- L-am recapitulat de 3 ori, Ernest. - Nu înțelegi.
- Ernest, l-am recapitulat de 3 ori. - Nu înțelegi.
S-a întâmplat pur și simplu. A fost un accident.
Mai bine decât un accident. Cel puțin va părea un accident.
- Ai chemat poliția? - Nu, te-am sunat pe tine mai întâi.
Ernest, săracul de tine.
Dacă poliția verifică apelurile telefonice, nu crezi că va părea anormal...
- că m-ai sunat pe mine prima? - Oh, Dumnezeule.
- Ai dreptate. - Firește!
- Să-i sun acum? - Nu.
Trebuie să decidem mai întâi ce vei spune.
- Păi? - Mă gândesc.
Bine, știu. Unde-i corpul?
- Jos, la capătul scărilor. - Bine. Nu o mișca.
- Cum terminăm, suni poliția. - Bine.
Spune-le că erai la telefon cu mine când ai auzit un țipat groaznic.
Te-ai întors și ai văzut-o pe Madeline căzând pe scări.
- Bine. Perfect. - Rămâi la povestea asta.
Dacă verifică apelurile telefonice, astea vor confirma ce le-ai spus.
- Am înțeles. - Dar ora morții?
- Pot dovedi că apelul a fost după? - Nu, nu.
E foarte dificil să determini ora morții în primele ore.
- Nu e o știință exactă. - Ernest? Ernest!
Ernest, m-ai împins pe scări!
Stai departe de mine!
Fii sigur de asta! Animalule! Psihopatule!
- Nu te apropia de mine. - Asasin de neveste!
Nu te apropia de mine, nu mă urmări și nu-mi vorbi.
Nici nu vreau așa ceva.
Trebuie să dau un telefon.
911, nu?
Ești în rahat acum, amice!
Madeline, uită-te la tine!
Uită-te la tine!
Ernest!
Fundul meu!
Pot să-mi văd... fundul!
- Ceva nu-i în regulă cu gâtul tău. - Așa s-ar părea.
Al naibii de nu s-ar părea așa!
Ești bine, dragă?
Da.
Ernest...
ce s-a întâmplat cu mine?